Slutrapport AMA

Till AMAs projektorganisation

2014-06-02

Författad av: Emelie Waldemarsson och Linda Sjöholm-Jung (Malmö), Ulrika Johansson och Marie-Therese Siggelkow (Blekinge).

Innehåll

Gemensam inledning………………………………………………….3

AMA Malmö………………………………………………………….6

AMA Blekinge………………………………………………………12

Gemensam inledning

Vi kommer i denna slutrapport att försöka beskriva den resa som vi gjort under projekttiden, det vill säga den förflyttning som skett för målgruppen och för verksamheten som en följd av att projektet AMA har bedrivits. Vi har valt att göra detta med avstamp i bakgrunden till att projektet började och därefter utifrån det implementeringspaket som vi tagit och som summerar de erfarenheter och slutsatser som vi enats om är mest intressanta för verksamheterna att ta tillvara i en implementering:

Urval av kund/deltagare

Den gemensamma stödstrukturen

Den gemensamma arbetsprocessen

Utöver detta vill vi även beskriva vårt arbete med tillgänglighet och jämställdhet då vi ser det som viktiga aspekter att belysa i förhållande till vår målgrupp. Vi kommer att använda oss av dessa gemensamma rubriker men vi kommer att beskriva våra erfarenheter och slutsatser utifrån vår regionala uppdelning, Blekinge och Malmö, för att på så vis lyfta fram de likheter och olikheter som legat till grund för projektets lyckosamma nuläge då vi står inför en implementering.

AMA i korthet: AMA betyder med Aktivitetsersättning Mot Arbete. Projektet drivs under perioden 1 februari 2012 till 30 juni 2014. AMA är ett samarbetsprojekt som drivs av Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen i Malmö stad och Blekinge län. Försäkringskassan är projektägare. AMA finansieras av Europeiska Socialfonden (ESF), Finsam i Malmö och Blekinge, Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen. AMA har fått 14,7 miljoner i EU-stöd från Europeiska Socialfonden. Totalt satsas 37,4 miljoner kronor. Bakgrund

I samband med införandet av ett helt nytt pensionssystem 2003 byttes rätten till förtidspension för unga mellan 16 – 29 år ut mot en ny socialförsäkringsförmån, aktivitetsersättning. Ingen skulle längre kunna beviljas sjukersättning eller ”förtidspensioneras” innan man fyllt 30 år.

Det nya systemet med aktivitetsersättning syftade dels till att ge ekonomisk trygghet och dels att genom aktivering ge en ökad grad av självständighet för unga med funktionshinder vid inträdet i vuxenlivet.

Försäkringskassan fick i samband med detta ett utökat uppdrag att finansiera olika aktiviteter. Syftet med dessa aktiviteter är att de ska ha en gynnsam inverkan på sjukdomen och därmed öka den fysiska eller psykiska funktionsförmågan. I möjligaste mån gäller det att tillvarata den unges möjligheter till utveckling och arbete i ungdomsåren för att hindra utslagning och isolering.

Försäkringskassan i Malmö och Blekinge kunde konstatera att antalet unga med funktionsnedsättning som beviljades aktivitetsersättning ökade i rask takt och i en omfattning som ingen förutsett. Aktivitetsersättningen visade sig även, istället för att vara en aktiv och trygg plattform för vidareutveckling, ha vissa inlåsningseffekter. Den hade således inte den effekt som det var tänkt då möjligheten till frivilliga aktiviteter inte automatiskt förde unga med funktionsnedsättningar närmre arbete och/eller studier.

I denna kontext föddes tanken om AMA-projektet hösten 2010 och efter det att vi beviljats medel från Europeiska Socialfonden (ESF) och Finsam drogs mobiliseringsfasen igång augusti 2011 och projektet startade med deltagare i februari 2012.

Syftet och projektmål

Syftet med AMA-projektet var att bryta utanförskapet för unga med aktivitetsersättning samt att skapa en ny gemensam arbetsprocess för Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen.

Vid projektets slut var avsikten att tiden med aktivitetsersättning skulle innebära en möjlighet för unga att få aktivt stöd åter till arbete och/eller studier. Målen för att detta skulle sägas vara nått blev konkretiserat till att 400 ungdomar i Malmö stad och Blekinge län skulle få en framtidsplanering, 35 % skulle få ett arbete eller börja studera samt att aktivitetsnivån hos de unga skulle öka.

Inom projektet var tanken att Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen skulle pröva nya arbetsformer och metoder för att kunna stödja unga med aktivitetsersättning mot arbete eller studier. Det nya arbetssättet skulle ta sin utgångspunkt i den unges behov och förutsättningar.

Uppbyggnad av projektet

I AMA-projektet har Arbetsförmedlingen och Försäkringskassan arbetat tillsammans såväl lokalt som regionalt då projektet omfattat både Malmö och Blekinge. Då tanken hela tiden har varit att utveckla en gemensam arbetsprocess som på sikt skall implementeras i ordinarie verksamhet så har förankring och delaktighet varit viktiga faktorer för projektet. Vi byggde därför upp en projektorganisation med representation från olika nivåer i de två olika organisationerna; vi har haft en strategisk styrgrupp, en operativ ledningsgrupp, en kvalitetssäkringsgrupp, en projektledningsgrupp och två lokala projektgrupper, se figur 1 nedan. Vår ambition var att vi skulle kunna arbeta aktivt med förankring och delaktighet genom hela den process som ett projekt innebär.

Figur 1. Projektorg. AMA

I genomförandet av AMA-projektet har sex coacher från Försäkringskassan och fyra från Arbetsförmedlingen samarbetat för att skapa aktiva framtidsplaneringar för unga med funktionsnedsättning. Målgruppen har främst betått av ungdomar med psykiska funktionsnedsättningar och de mest återkommande diagnoserna har varit lindrig utvecklingsstörning, asperger och ADHD.

Projektets grundidé har varit att vi genom att arbeta tillsammans, Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen, i mötet med den unge skulle kunna skapa förutsättningar för en framtidsplanering som leder mot arbete; med aktivitetsersättning mot arbete. Projektet har från början strävat efter att utveckla coachpar som metod och således vara två vid möten med den unge för att kunna optimera det stöd som ges.

AMA Malmö

Urval av kund/deltagare

Under denna rubrik är syftet att beskriva hur vi arbetat för att komma fram till vilka kunder det är som skall omfattas av AMA-processen i Malmö. Den förflyttning som vi upplever har skett och som figur 2 ska illustrera, har blivit verklighet eftersom vi haft samstämmighet med vad ordinarie verksamhet efterfrågat.

Figur 2. AMA Malmös målgrupp

I början av projektet fick den operativa ledningsgruppen i uppdrag att ta fram en målbild för var vi ville befinna oss när projektet avslutades. I Malmö enades vi om att AMA-projektet var en möjlighet för oss att utveckla våra verksamheter och vårt arbete med unga. Vi satte upp målbilden; ett arbetssätt för unga med funktionsnedsättningar som är gemensamt för Arbetsförmedlingen och Försäkringskassan i samarbete. För att lyckas med detta preciserade vi två övergripande målsättningar gällande vad det skulle innebära för såväl projektet som för ordinarie verksamhet:

Att kunna erbjuda så många unga som möjligt en möjlighet att återgå i arbete/studier.

Att under projekttiden både inom ordinarie verksamhet och AMA förbättra process och metod för att kunna möjliggöra ovan punkter.

I takt med att AMA utvecklade det som nu kommit att bli den gemensamma stödstrukturen och arbetsprocessen så flyttade således även unga-verksamheterna på Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen i Malmö fram sina positioner. Sommaren 2013 kunde vi konstatera att vi behövde föra en diskussion kring hur vi nyttjar våra resurser på bästa sätt för att nå våra gemensamma mål. Ordinarie verksamhet på Försäkringskassan konstaterade att det var främst glappet mellan ersättning och arbete som behövde fyllas med stödinsatser för kunden, det arbete som sker dessförinnan faller inom ramen för ordinarie uppdrag och görs ofta i samarbete med andra aktörer än Arbetsförmedlingen. Arbetsförmedlingen lyfte också fram att deras kompetens bäst kom till användning då fokus var på målet arbete för kunderna. AMA-medarbetarna underströk att detta stämde överens med deras erfarenheter och vi valde därför att skruva på hur vi formulerat grunden för deltagande i AMA. AMA och ordinarie verksamhet på Försäkringskassan tog gemensamt fram ett remissförfarande som fokuserade personlig handläggares ställningstagande kring huruvida kunden inom rimlig tid kan nå arbete. Genom detta arbetssätt så tydliggör vi att vi tror på kundens förmåga att nå arbete såväl som på personlig handläggares kompetens att bedöma detta. Vår slutsats är att vi genom denna tankekonstruktion bygger grunden för att kunna lyckas i AMA-processen då ingången alltid blir en kund som är i behov av arbete/studier. Vad denna kund kännetecknas av kan dock variera mycket enligt vår erfarenhet.

Antal deltagare i AMA Malmö: 168 Genomströmningstid: 317 dagar Antal ungdomar i arbete, studier eller som arbetssökande: 34 (varav 12 nådde resultat under perioden 1 februari -1 maj 2014) 39 % av de ungdomar som får ta del av AMA Malmö går i arbete, studier eller blir arbetssökande. AMA Malmö har inte haft några svårigheter att få deltagare till projektet utan har haft en kontinuerlig tillströmning från ordinarie verksamhet. Initialt tog vi in deltagare som stod längre ifrån arbetsmarknaden och under AMA-tiden har vi kontinuerligt utvecklat vår gemensamma kunskap kring vilka ungdomar som tillhör målgruppen och hur vi ska arbeta med dessa för att överbygga glappet mellan ersättning och arbete. Vi har nu en gemensam förståelse för hur lång tid det tar och vad som krävs för att nå målet arbete och vi ser det som en självklarhet att vi måste jobba tillsammans i alla delar för att kunna realisera detta.

I AMA Malmö har vi således aktivt valt att ha ett mer exkluderande förhållningssätt i själva urvalet av kund då vi tror att det i längden gynnar fler antal kunder om vi försöker optimera våra resurser.

Den gemensamma stödstrukturen

Med den gemensamma stödstrukturen avser vi det stöd som byggs upp kring kunden för att möjliggöra målet arbete. I vår ansökan till ESF framgick att vi ville utveckla en för Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen gemensam och uthållig stödstruktur för den enskilde. Vi ville förstärka handläggarnas uthållighet i kontakten med de unga och prova nya metoder för att nå slutmålet. Nedan beskriver vi våra slutsatser i förhållande till detta, slutsatserna är baserade på våra samlade erfarenheter.

Under projekttiden har vi gjort en förflyttning från det som bäst kan beskrivas som det traditionella individuella handläggarperspektivet och den individuella handläggarens förmåga att ensam nå resultat. Nu när vi når slutet av projektet kan vi konstatera att fokus snarare är på teamets gemensamma resultat; vi ser deltagarna som våra gemensamma och vi ser det som viktigt att jobba tillsammans i teamet för att utnyttja allas vår kompetens för att dessa ungdomar skall nå målet arbete. På handläggarnivå har vi följaktligen gått från individ till team och i detta har vi byggt vidare på metoden coachpar, det vill säga en nära samverkan två handläggare emellan när de möter deltagaren. Vår erfarenhet är att det jämfört med den enskilde handläggarens förutsättningar finns det betydligt större kraft i ett teams förutsättningar att driva utveckling, stötta varandra att vara uthåliga och skapa kompetens gemensamt. Förflyttningen var inte ett aktivt val utan växte fram när vi såg betydelsen av relationerna i såväl coachparet som i förhållande till den unge. Vikten av att ha en gemensam planering och att ha samma mål innebär även att Arbetsförmedlingens och Försäkringskassans handläggare måste ha definierat sin relation sinsemellan för att kunna fokusera på den unge och hålla i målet arbete.

Initialt var vår tanke att utveckla en ny roll på Försäkringskassan, en coachroll där coachen hade minimalt med myndighetsutövning i syfte att underlätta relationsbyggandet med deltagaren. Utvecklingen tog sig dock en annan riktning och i stället för att finna en sådan roll så har AMA-medarbetarna rört sig närmare ordinarie verksamhet och de identifierar sig i dagsläget mer med begreppet handläggare än coach, detta såväl inom Förskringskassan som Arbetsförmedlingen. Vi kan fortfarande se för- och nackdelar med en mer renodlad roll som fritas myndighetsutövning, ur ett kundperspektiv kunde det emellertid uppfattas som rörigt med flera kontakter på Försäkringsassan och detta har fått styra utvecklingen mot en mer, om än diffrentierad, så traditionell handläggarroll med ett helhetsansvar gentemot kund.

Citat från förälder till en deltagare som precis fått anställning: Kan du som handläggare garantera att min son har sin anställning kvar om 5 år? Om företaget stänger om 5 år, vad händer då? Kan du garantera att han fortfarande har en trygg inkomst då? I AMA-teamet har antalet handläggare varierat mellan 5 och 7. Vi har konstaterat att när handläggare går in och ut ur teamet så har det fungerat mest effektivt om vi avsatt tid för att introducera nya handläggare till vårt gemensamma arbetssätt avseende såväl stödstrukturen som arbetsprocessen. En stor del i AMA-projektet har varit att kontinuerligt utveckla nya arbetssätt utifrån de erfarenheter som vi gör och då är de trygga relationerna ofta av vikt. En framgångsfaktor har varit att ha tid avsatt varje vecka för att ges möjlighet att lyfta erfarenheterna vi gör på daglig basis i möte med kund på ett strukturerat sätt och på så vis skapa en gemensam kunskap och gemensamt språk. Utifrån detta har vi sedan gjort val i förhållande till metodutveckling.

Vi konstaterade att när vi startade AMA-processen med deltagaren så uppstod ofta mycket oro och oklarheter hos såväl ungdomen som hos dennes nätverk. Vi kunde även se att de ungdomar som nådde anställning hade ett aktivt, fungerande nätverk runtomkring sig i form av föräldrar, boendepersonal, personal från daglig verksamhet, vården och liknande som alla jobbade parallellt för att nå målet arbete. Vår slutsats blev att det är viktigt att nätverket är närvarande och informerade för att kunna fungera som en kompletterande stödstruktur i vårt arbete.

I samband med att vi drog denna ovannämnda slutsats i teamet ville vi även pröva ett annat ingångssätt för deltagaren att börja AMA-processen. I mötet mellan deltagaren och de två myndigheterna blev det ibland en skev balans och vi vill testa att starta processen i ett annat sammanhang för att kunna fokusera på det som fungerar och målet arbete. Sommaren 2013 drog vi således igång ett gruppintag och då det uppfattats som lyckosamt så har vi fortsatt med detta och vi har nu haft 7 gruppstarter, alla med god närvaro. Upplägget har sett ut som så att grupper om 4-8 personer med varierande funktionsnedsättningar träffas 3 gånger, vi har tagit fram ett gemensamt material för innehållet på träffarna som kan anpassas till gruppdeltagarna och som syftar till att fördjupa kunskapen kring vad det innebär att arbeta samt även att starta upp en process hos deltagaren kring vad detta betyder specifikt för hen. Vi valde att koppla ihop gruppverksamheten med nätverksarbetet vid det fjärde och sista tillfället. Deltagaren får själv tydliggöra vilka personer runt omkring denne som är viktiga för att kunna nå målet arbete. AMA-handläggarna har därefter bjudit in deltagarnas nätverk för information och diskussion om vad det innebär att vara med i AMA; vad det kan innebära för ungdomen att gå från ersättning till arbete. Vi upplever att detta har varit väldigt uppskattat och underlättat för att bygga en gemensam stödstruktur för den unge som möjliggör målet arbete.

Ju längre arbetet med AMA fortskred desto tydligare blev det att det krävdes ett strukturerat sätt att förhålla sig även till arbetsgivare. I september 2013 gjorde vi en transnationell resa till Norge inom ramen för projektet, som bland annat inspirerade till att mer fokusera på arbetsgivare och deras behov som kunder. Vår erfarenhet har varit att arbetsgivare ofta är positiva till att ta emot för arbetsprövning men att de är i behov av en större förståelse för vad det innebär och ett kontinuerligt stöd. Vi har därför utvecklats i riktningen att förhållningssättet gentemot såväl deltagare som arbetsgivare är att skapa en tydlighet kring att målet med deltagande i AMA är att nå arbete, det kan ibland betyda att deltagaren behöver en plats att träna upp sina färdigheter på (och då är det viktigt att vi konkretiserar vad detta innebär) och ibland är det möjlighet till anställning som efterfrågas då vi bedömer att deltagaren kan klara detta om rätt plats och rätt stöd erbjuds. Vi upplever det som en framgångsfaktor att vara tydliga gentemot såväl deltagare som arbetsgivare med syftet för arbetsprövningen och vad som krävs för att bli anställningsbar, först därefter utforskar vi möjligheterna till anställning. Vi kan se att vi gjort en förflyttning i AMA kring vad vi uppfattar är deltagarnas behov och vi har konstaterat att behovet arbete ofta är starkare än att få följa sina intressen. När vi såg att vi kunde koppla ihop deltagarnas och arbetsgivarnas behov valde vi att avsätta gemensam tid för så kallade arbetsgivardagar. Innan dessa dagar så har vi gjort en gemensam inventering av deltagarnas behov i form av vem som har behov av anställning och vem som har behov av arbetsprövning. I samband med att vi utvecklade detta förhållningssätt utvecklade vi således även möjligheten att presentera ackvirerade platser till deltagaren, det vill säga att deltagaren ställs inför ett erbjudande där vi matchar en plats mot deltagarens färdigheter.

Genom gruppverksamhet, ett utvecklat arbetssätt med nätverk och ett förhållningssätt gentemot arbetsgivare och arbetsprövning så har vi kopplat ihop våra slutsatser kring målgruppen och stödstrukturen och utvecklat vår verksamhet i den riktningen som vi uppfattar möter våra kunders behov.

Våra slutsatser kring den gemensamma stödstrukturen blir således att Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen måste jobba gemensamt med den unge för att möjliggöra målet arbete. För att kunna göra detta måste handläggarna ges möjlighet att strukturera sina erfarenheter och jobba med ständiga förbättringar men även med att utveckla team och relationerna sinsemellan. Vi kan konstatera att då dessa ungdomar ofta har en livslång funktionsnedsättning så är det av stor betydelse att säkerställa att det finns en stödstuktur kvar för den unge även när Arbetsförmedlingen och Försäkringskassans uppdrag tar slut; nätverket och arbetsgivaren måste då förstå och känna till sina roller.

Den gemensamma arbetsprocessen

Med den gemensamma arbetsprocessen avser vi det överenskomna arbetssätt som vi definierat för att möjliggöra målet arbete för kunden. I vår ansökan till ESF framgick att vi ville att tiden med aktivitetsnedsättning skulle innebära en möjlighet för de unga att få aktivt stöd åter till arbete och/eller studier.

För att göra verklighet av detta har vi valt att samla våra erfarenheter och slutsatser och definiera det flöde som beskriver kundens resa från ersättning till arbete. Efter att vi beslutat att smalna av urval av kund till kunder med behov av arbete kunde vi även konstatera att vi behövde möta kundens behov med ett arbetssätt som konkret möjliggjorde detta. Vi jobbade fram en arbetsprocess med kundens flöde från ersättning till arbete i fokus. Detta innebar att vi definierade vad kunden behöver för att ta sig framåt i processen och nå målet, se gärna bilaga 1 AMA-processen.

Vår slutsats kring den förflyttning som skett under projekttiden, det vill säga det faktum att vi började på ett ställe där vi inte hade något överenskommet arbetssätt och slutar AMA-projektet där vi har en gemensam arbetsprocess, är att vi nu har skapat oss bättre förutsättningar för att gemensamt nå målet arbete. Vi såg att kunden hade ett behov av tydlighet för att kunna se sin egen resa, vi såg även ett stort behov av att tydliggöra för kunden vad ett arbete innebär och vilka krav som ställs i arbetslivet – med hjälp av processen har vi nu skapat denna struktur som stöttar såväl kund som handläggare att fokusera målet arbete och tydliggöra vägen dit med hjälp av bland annat tidslinjer och delmål.

Av AMA Malmös 168 deltagare så har 70 varit kvinnor och 98 män. Av de 34 som nått resultat så har 20 varit män och 14 kvinnor. Jämställdhet

I AMA Malmö har intresset för att diskutera jämställdhetsfrågor funnits från början. Vi tog fram en handlingsplan och även om vi inte följt den till punkt och pricka så har jämställdhet ofta funnits på dagordningen i de forum som vi haft. Vi har diskuterat frågor som hur vårt bemötande påverkar deltagarens val, vi har rannsakat oss själva och utärderat om vi skulle agerat olika beroende på vilket kön vi möter, vi har funderat över hur vi fördelar oss själva som en resurs och om det beror på vilket kön vi möter, vi har haft diskussioner om begreppet hen. Främst har vi kanske diskuterat den ojämlikhet som finns i remisserna som kommer in till AMA Malmö. Vi konstaterar att statistiken representerar samhället i stort och landar i utgångspunkten att vi som handläggare vill fortsätta påverka genom att:

Vara medvetna om vår roll i mötet med kund och ej aktivt bidra till den könssegregerade arbetsmarknaden.

Tillgänglighet

Då 93,5 % av AMA Malmös målgrupp har haft psykiska funktionsnedsättningar så har tillgänglighet för oss främst handlat om att bygga kompetens hos handläggarna och attt hela tiden försöka bli bättre i vår kommunikation med deltagarna. Vi har lagt tid på att ha gemensamma handledningsgrupper där FMR från Försäkringskassan och AR från Arbetsförmedlingen har medverkat, detta lade en god bas för samsyn i början av projektet. Efter sommaren 2013 hade tyvärr inte AR längre resurser att medverka men vi har fortsatt de gemensamma lärandet med enbart FMR.

Vi har använt oss av en framtidsplanering tillsammans med deltagarna för att sätta upp mål och delmål. Vi har dock konstaterat att detta sätt att kommunicera inte alltid är framgångsrikt i arbetet med målgruppen, vi försöker nu istället anpassa individuellt och vi använder ofta bilder. Exempelvis finner vi att vi ritar den gemensamma arbetsprocessen som en tidslinje för deltagarna för att tydliggöra hur vägen till arbete kan se ut. Vi kommer att fortsätta vilja utveckla detta framöver.

Resultat

Sammanfattningsvis kan vi konstatera att våra resultat, erfarenheter och slutsatser presenterats under rubrikerna urval av kund, den gemensamma stödstrukturen och i den gemensamma arbetsprocessen. Att skapa denna gemensamma grund i arbetet med unga ser vi som ett resultat som har potential att ge långsiktiga effekter att stödja fler ungdomar på resan från ersättning till arbete.

Framgångsfaktorer

I arbetet med kunden

Grupp

Nätverk

Fokus på det som fungerar och målet arbete.

I arbetet med samverkan

Myndighetsgemensamt team med ett gemensamt uttalat mål.

En överenskommen arbetsprocess.

Det nära samarbetet coach-/handläggarparen emellan.

Avslutande diskussion

Som sammanfattande kommentar kan vi konstatera att mycket av det som gjort AMA-projektet i Malmö framgångsrikt bygger vidare på att vi har arbetat tillsammans för att utveckla hela unga-verksamheten inom såväl Försäkringskassan som Arbetsförmedlingen. Såväl chefer som medarbetare har stor kompetens i frågorna och ett stort engagemang för målgruppen; tillsammans har vi tagit ett gemensamt grepp som lett oss till där vi är idag där vi kan konstatera att tiden med aktivitetsersättning faktiskt kan innebära en möjlighet att få ett aktivt stöd åter i arbete.

AMA Blekinge

Urval av deltagare

Innan AMA

Ungdomar som beviljats Aktivitetsersättning är grundligt utredda inför prövning av rätt till Aktivitetsersättning och under denna utredning skulle det också formuleras en plan för vad som ska ske under tiden med Aktivitetsersättning. Det kan handla om att Försäkringskassan ska erbjuda och stödja den unge till olika aktiviteter som t.ex. kulturell verksamhet, träning på gym eller finansiera busskort för att ungdomen ska kunna ta sig till olika aktiviteter. Det kan också handla om arbetslivsinriktade insatser eller att Försäkringskassan ska initiera sysselsättning via kommunens LSS-verksamhet. Sedan oktober 2013 ska denna plan tas fram först efter det att beslut om Aktivitetsersättning fattats.

I AMA-projektet erfor vi initialt att det var svårt att identifiera rehabiliteringspotential utifrån den utredning som gjorts, inför prövning av rätt till Aktivitetsersättning, då utredningen i huvudsak fokuserade just rätten till ersättning och i mindre utsträckning rehabiliteringspotential. Oftast hade det bara förekommit telefonkontakt mellan den unge och Försäkringskassans handläggare under utredningstiden.

Deltagare – vilka har vi arbetat med?

Initialt i projektet gjordes en genomgång av de som hade en pågående Aktivitetsersättning i syfte att hitta dem som bedömdes ha rehabiliteringspotential. Därefter kontaktades de, av Försäkringskassan, för att få information om AMA-projektet och dess syfte och mål. Fanns intresse och önskan om stöd för att komma ut i arbete eller studier bokades möte in. Projektets mål var initialt att finna de unga som var motiverade till att förändra sin situation och öka nivån på sina aktiviteter på ett strukturerat sätt. Inledningsvis utgick mycket av projektets arbete på att öka de ungas aktivitetsnivå och då under ordnade former dvs. att aktiviteten skulle vara ett led i att närma sig mer aktiva insatser i syfte att nå målet arbete eller studier samt att uppföljning skedde kontinuerligt. Under en period i projektet hanterades inflödet via delprojektledare på Försäkringskassan som gjorde en första bedömning innan överlämning till AMA-coachen på Försäkringskassan. Vi kom dock fram till att det bästa arbetssättet var att coachparet, efter impuls från ordinarie verksamhet, träffade den unge för samtal och tillsammans med den unge beslutade om AMA kunde vara rätt väg.

Under projektets gång har vi lärt oss hur svårt det är att på förhand bedöma rehabiliteringspotential/ rehabiliteringsbehov utifrån medicinska underlag och de telefonkontakter ordinarie verksamhet haft med den unge i processen för prövning av rätt till Aktivitetsersättning.

Då vi inledningsvis i projektet tog in deltagare i syfte att öka hans/hennes aktivitetsnivå mötte vi deltagare som ibland stod mycket långt ifrån arbetsmarknaden på grund av sina funktionsnedsättningar och framförallt komplexa livssituation.

En del deltagare klarade inte att komma framåt i sin egen process trots stöd från coacherna och lång inskrivningstid i projektet. Flera deltagare saknade helt eller delvis olika stödfunktioner och rutiner i vardagen för att överhuvudtaget klara av att arbeta med sin egen process. En del deltagare hade heller ingen vårdkontakt.

Utifrån detta har vi sett vikten av att det finns en utförlig utredning, innan inskrivning i AMA, av den unges hela situation och att de basala behoven är klarlagda och kanske också till viss del är tillgodosedda avseende t.ex. vårdkontakt, boende, mathållning, rutiner och ekonomi. För att den unge ska vara redo för AMA ser vi också att det behövs förberedande stöd bl.a. avseende social träning och utökning av aktivitetstid.

Kriterier

För att hitta ”rätt” deltagare till AMA-projektet och stödja ordinarie verksamhet avseende urval av möjliga deltagare arbetar vi sedan september 2013 utifrån nedan kriterier vilka innebär att:

Deltagaren ska ha behov av både Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen i sin rehabiliteringsprocess mot arbete eller studier

Deltagaren bör i nära anslutning till inskrivning i AMA klara en sysselsättning som ska leda mot arbete eller studier

Deltagaren ska klara att möta båda myndigheterna samtidigt

Deltagaren ska tycka att det är ok att träffas i kontorsmiljö på Arbetsförmedlingen eller Försäkringskassan

Deltagaren ska ställa sig positiv till att vården ska vara en medaktör

Inträdet till AMA ska alltid ske via Gemensam kartläggning (GK)

Ovanstående kriterier används på ett inkluderande sätt dvs. att det är den unges motivation och vilja samt behov som i stor utsträckning avgör i vad mån det är aktuellt med AMA-projektet. Kriterierna innebär dock att de deltagare vi arbetar med idag står närmare arbetsmarknaden än de deltagare vi arbetade med inledningsvis i projektet.

Den gemensamma stödstrukturen

I AMA-projektet tillämpar vi Supported Employment som är en metod för att ge ett personligt utformat stöd till personer med funktionsnedsättning. Tanken är att personerna ska få det stöd och den vägledning de behöver för att hitta ett arbete som fungerar bra för dem och som är hållbart i längden. I starten av projektet fick coacherna en grundutbildning i Supported Employment.

Från början var tanken att samtliga coacher skulle utgå från Karlskrona men resorna över länet tog mycket tid och det var även ett för stort område för att kunna ha god kunskap om den lokala arbetsmarknaden. Under AMAs sista år har en coach på respektive myndighet jobbat i västra Blekinge och övriga coacher har jobbat i östra Blekinge.

I AMA-projektet följs våra båda myndigheter åt. Ansvarsfördelningen i coachparet sker kontinuerligt under hela projekttiden t.ex. efter varje möte. Vi bestämmer vad som ska göras till nästa gång och vem som gör vad. Det är viktigt att båda myndigheterna är med eftersom vi har olika fokus. Försäkringskassan har fokus på det medicinska och behöver vara med för att kunna uppmärksamma behov av att koppla på olika delar i nätverket t.ex. vården och Arbetsförmedlingen har fokus på arbetsrelaterade aktiviteter/åtgärder.

Under en period i projektet fick coacherna extern handledning via metoden ”reflekterande team”. Syftet med handledningen var dels att coacherna skulle få stöd i arbetet med deltagarna, som ett lärande coacherna emellan, och dels att få förståelse för varandras roller i respektive myndighet.

Från början skrevs inte alla deltagare in på Arbetsförmedlingen. I juni 2012 beslutades att samtliga deltagare skulle skrivas in och även få en handlingsplan. I och med inskrivningen skrevs deltagarna in i ett program vilket föranledde en hel del diskussioner kring försäkringsskydd, beslut om aktivitetsstöd mm.

Under AMA-projektet har vi erfarit att möjligheten till insatser skiljer sig åt i länet. Östra Blekinge saknar till stora delar särvuxlärlingsutbildning vilken finns i kommunerna i västra Blekinge. Även Arbetsförmedlingens insatser skiljer sig åt. T.ex. saknas yrkes- och studievägledare och aktivitesbaserad kartläggning (AKA) i västra Blekinge. Även om deltagarna har möjlighet att ta del av Arbetsförmedlingens insatser på andra orter så är detta oftast inte ett möjligt alternativ för deltagaren då just transporter och nya miljöer ofta utgör stora hinder på grund av hans/hennes funktionsnedsättningar.

Den gemensamma arbetsprocessen (se bilaga 1)

Gemensam kartläggning (GK) - fördjupad kartläggning & involvera nätverket

I Blekinge har vi inte arbetat utifrån en särskild introfas till AMA. Den information och introduktion som den unge har fått har anpassats utifrån hans/hennes behov och förutsättningar och vi har i denna fas använt oss av metoden Gemensam kartläggning (GK) som ingång till AMA och beslut om inskrivning i projektet. Det vi idag kan se är att GK inom AMA är mer grundläggande än vad GK är i ordinarie verksamhet. Eftersom GK ger en bra möjlighet till individuell anpassning är det en välfungerande metod även för AMAs målgrupp.

Samtalen i GK handlar mycket om basala funktioner som t.ex. dygnsrytm, fritidsintressen och aktiviteter. Genom att tydliggöra de basala funktionerna får vi något att bygga vidare på i planeringen. Vi kartlägger även den unges motivation, till arbete eller studier, som vi anser är en förutsättning för att det ska fungera. Antal möten under GK varierar från 2 – 4 beroende av deltagaren och vid tveksamhet om fortsatt samarbete genomför vi hellre ett extra möte än avfärdar samarbete. Under GK kopplas nätverket in utifrån den unges behov t.ex. vården, föräldrar eller boendestödjare. Det är ganska vanligt att föräldrarna är god man till den unge. Om det är möjligt börjar vi skissa på framtidsplaneringen dvs. vad som ska ske i nästa steg.

Samtliga deltagare som vi har skrivit in i AMA har skrivits in i ”arbetsförberedande insatser” dvs. att ingen deltagare har vid inskrivning kunnat tillgodogöra sig de ”arbetsrelaterade insatserna” som finns i Arbetsförmedlings ordinarie verksamhet. Vi tror att vi inom AMA arbetar mer i linje med intentionerna för GK och det utökade samarbetet än vad fallet är inom ordinarie verksamhet.

Vi ser det som en styrka att både Arbetsförmedlingen och Försäkringskassan tillsammans med den unge fattar beslut om inskrivning i AMA. Om det efter GK visar sig att det inte är aktuellt med AMA görs en grovplanering tillsammans med den unge om vad som behövs innan det är aktuellt med AMA. Vid behov initieras annan insats som t.ex. vården. Detta kan även ske under tiden som deltagaren är inskriven i AMA.

Efter GK och inskrivning i AMA har vi fördjupat kartläggningen ytterligare. Allt det vi samtalat med deltagaren om under GK talar vi nu vidare om. Vi fördjupar dialogen kring vad deltagaren har för kunskaper, erfarenheter, intressen, stödbehov och hur nätverket ser ut och vilken betydelse det har. Vi försöker att genom samtalet förstärka deltagarens motivation ytterligare och lyfter hans/hennes förmågor kopplat till arbete eller studier, vilket vi gör genom deltagarens hela process. Vi formulerar tillsammans med deltagaren en målbild dvs. arbete eller studier och samtalar kring vad arbete innebär och vilka krav ett arbete ställer. Ofta behöver deltagaren en längre process för att kunna formulera sin egen målbild för rehabiliteringen. Vi strävar efter att etablera kontakt med vården, om sådan inte redan finns, och när det är möjligt och deltagaren medger bjuder vi in aktuell part från vården till avstämningsmöte. Vanligtvis finns det behov av att också bjuda in andra aktörer från nätverket och de vanligast förekommande är då föräldrar/anhöriga, LSS-handläggare, Gode män, boendestödjare samt socialtjänsten. När det saknas nätverk får vi utifrån deltagarens behov och medgivande initiera kontakt med behövd aktör. Ibland har vi kopplat in delar av nätverket redan under GK allt i syfte att kartlägga behov, förutsättningar och påbörja eller revidera framtidsplanen. För att deltagaren ska få en så lyckosam rehabilitering som möjligt är det av stor vikt att alla i nätverket är medaktörer dvs. att alla stödjer deltagaren att nå sitt mål.

Våra erfarenheter av nätverket är att det kan utgöra såväl medkraft som motkraft. Föräldrar/anhöriga kan sakna insikt om deltagarens funktionsnedsättningar och av den anledningen emotsätta sig det stöd som AMA kan erbjuda. Alternativt kan motståndet bestå av att nätverket anser att deltagaren ändå har en relativt trygg ekonomisk situation som troligtvis kan bestå. Utifrån AMA-perspektivet ser vi dock att denna ekonomiska trygghet är temporär och på intet sätt stödjer en livslång försörjning.

Vägledning & planering

I denna fas arbetar vi vidare med att förtydliga målet, arbete eller studier, och med stöd av framtidsplaneringen stödjer vi deltagaren att tydliggöra sitt mål och sätter upp delmål. Framtidsplanen revideras kontinuerligt under hela processen och det är deltagarens plan. Deltagaren har inte alltid ett arbetsperspektiv initialt utan uttrycker ofta en önskan om att vilja ha något att göra. Det är viktigt att vi konkretiserar om det handlar om arbete/studier eller sysselsättning. Vi försöker göra det tydligt för deltagaren att arbete är målet genom att boka möte på Arbetsförmedlingen. Vi återkopplar i dialogen med deltagaren kontinuerligt till arbete/studier och bygger vidare på intressen och erfarenheter. Vi talar också om syftet med Aktivitetsersättning och lyfter in aktiviteter som ett första steg/delmål. Om deltagaren inte är redo för arbetsprövning direkt försöker vi uppmuntra till olika stärkande aktiviteter som t.ex. gym, konstnärlig verksamhet m.m. samtidigt som vi förtydligar att aktiviteten ska vara en del i vägen mot arbete eller studier. Vi samverkar också ibland med de FINSAM-projekt som finns i länet där deltagaren kan vara inskriven upp till 6 månader för att därefter, via AMA-coacherna få stöd att hitta lämplig prövningsplats. Ytterligare ett projekt som vi har samarbetat med är Karlskrona kommuns Jobbcenter som arbetar utifrån IPS-metoden. IPS står för Individual Placement and Support och vänder sig till personer med psykisk funktionsnedsättning.

Deltagaren ser ofta sitt drömjobb som mål och då kan resan dit bli oöverskådligt lång. Vi får då stödja och fånga upp intressen som är möjliga att jobba med utifrån här och nu. Vi behöver synliggöra för deltagaren att det är flera etapper fram till mål. Vi jobbar för att deltagaren själv ska ta fram vad som ska tas med i planen. I mötet med deltagaren är det viktigt att alltid vara konkret, kortfattad och inte hålla långa informationer. Alla deltagare har olika uttryckssätt och mycket hänger på coachernas kommunikativa förmåga och förhållningssätt hur deltagaren på bästa sätt kan stödjas.

För att kunna göra bra planeringar och möta de individuella behoven hos deltagarna har vi vid behov använt oss av olika insatser som finns inom Arbetsförmedlingens ordinarie verksamhet. Vi har t.ex. använt oss av studie- och yrkesvägledare för bedömning av studieförutsättningar och för att ge deltagaren rätt och anpassad information om studier. Vi har också använt oss av Arbetsförmedlingens specialistinsatser som t.ex. aktivitetsbaserad kartläggning (AKA) vid behov dvs. när vi, eller deltagaren själv, inte alls vet vad han/hon har för förmåga och vi behöver stöd för att hitta deltagarens styrkor. Vi har använt SIUS när vi vet att det finns en arbetsförmåga men behöver hjälp att hitta en arbetsplats. Sedan hösten 2012 har vi haft tillgång till RESA (sysselsättningsplatser med rehabiliterande inslag för personer med psykisk funktionsnedsättning) som vi upplever som en mycket bra arbetsförberedande insats för deltagarna.

I det fall det är aktuellt att planera för studier använder vi oss av studie- och yrkesvägledare på KomVux för vägledning samt klargöra vilka studier som behövs för att på sikt nå målet arbete. Vi följer alltid med deltagaren som stöd och för också minnesanteckningar under mötet så att vi kan återkoppla till deltagaren efter mötet. De skolor/utbildningar som i huvudsak visat sig aktuella för deltagarna i AMA är:

Folkhögskolornas allmänna linjer på gymnasienivå riktade till personer med speciella behov

Folkhögskola – studiemotiverande kurs. Inledning till fortsatta gymnasiestudier

Vuxenutbildning för personer med utvecklingsstörning (särvux). Vänder sig bl.a. till personer som har gått särgymnasium men inte lyckats få intyg eller som behöver bättra på kunskaperna.

Särvuxlärling. Lärlingsutbildning som vänder sig till personer med särskolebakgrund (4 årig) men sedan inte lyckats komma ut i arbete eller praktik. Lärlingsutbildningen består till 70 % av praktik.

Vi gör tillsammans med deltagaren studiebesök på skolan och för en dialog kring vad studierna innebär och vilka krav som ställs. Det kan vara bra för deltagaren att innan beslut få besöka både KomVux och Folkhögskolan för att se skillnaden dem emellan. När det väl är beslutat vilken skola som är aktuell för vi dialog med skolan kring olika typer av anpassningar och ev. behov av hjälpmedel.

Ackvirering & arbetsgivarkontakter

Deltagarna i AMA har oftast ingen arbetslivserfarenhet, de saknar helt kunskap om arbetsmarknaden, de vet inte vad ett lönearbete innebär och vilka krav ett arbete ställer. Deltagarna saknar referenser avseende arbete och vet inte vad man klarar/inte klarar.

Det är därför viktigt att vi stödjer deltagaren till en förståelse för vad arbete och egen försörjning innebär. Studiebesök hos en arbetsgivare kan vara ett sätt att visualisera hur en arbetsplats kan se ut och vilka krav som ställs och vilka arbetsuppgifter som kan ingå i det specifika arbetet. Arbetsprövning är ett bra verktyg för deltagaren att få prova vad ett arbete innebär och vi kan få svar på vilka förutsättningar deltagaren har för att arbeta.

Det är inte ofta som deltagaren är aktiv för att hitta en prövningsplats. Vår erfarenhet är att deltagaren inte själv ska ta första kontakten med arbetsgivaren eftersom det finns stora risker för missförstånd. Vi föreslår studiebesök hos en arbetsgivare om vi i förlängningen kan se att det kan bli aktuellt med arbetsprövning på denna arbetsplats. Vi gör studiebesök först och när vi är där är det lättare att lyfta frågan om arbetsprövning.

Det är viktigt att vi förbereder deltagaren för presentation hos arbetsgivare. Vi pratar om vikten av att komma i tid och att man är hel och ren (om så behövs). Vi försöker motivera deltagaren att berätta om sin funktionsnedsättning och stödbehov men vi låter deltagaren välja om han/hon ska berätta själv eller om vi ska berätta. Vi pratar också med deltagaren om vikten av att höra av sig till arbetsgivaren vid frånvaro.

Vi gör muntliga överenskommelser kring uppföljning och stöd till arbetsgivaren och vi förbereder för anställning genom att informera om t.ex. högriskskydd, subventioner för anställning, personligt biträde och arbetshjälpmedel. Det är viktigt att vi inte pratar om nivån av lönesubventionen med arbetsgivaren när deltagaren är med. Deltagaren får information om högriskskydd, vilande Aktivitetsersättning, a-kassa och vi pratar om ekonomin och vikten av att spara pengar till oförutsedda avgifter.

De arbetsgivare som vi har haft mest kontakt med är små och medelstora företag som t.ex. livsmedelsbutiker, klädaffärer och lantgårdar. Vi har även haft arbetsprövningar på föreningar, hunddagis, stall och inom kommunerna. Arbetsuppgifterna har varit lätta och med mycket praktiska inslag som varuupplockning, köksbiträde, butiksbiträde, lättare fastighetsskötsel/vaktmästeri och lättare administration. Via lärlingsutbildningen har deltagare haft praktik bl.a. som serviceassistenter på äldreboenden.

Arbetslivsinriktade insatser

Vi ser till att de grundläggande förutsättningarna är tillfredsställda innan det är dags för arbets-prövning t.ex. att deltagaren har ätit på morgonen, vilken buss man ska åka och hur dags. Om de grundläggande förutsättningarna inte fungerar tar vi kontakt med deltagarens boendestöd. Vid behov stödjer vi deltagaren att ansöka om boendestöd. Vi provar ofta att åka bussen tillsammans med deltagaren en gång innan skarpt läge. Vi går med och visar var deltagaren ska ta vägen på arbetsplatsen, det kan handla om var man ska hänga ytterkläderna och var man har sin plats. Väl på arbetet handlar det mycket om att deltagaren får stöd av en utsedd handledare.

Vi är noga med att skapa trygghet för arbetsgivare dvs. att vi finns tillgängliga och kan stödja samt att överenskommelsen kan avbrytas på deltagarens, vårt eller arbetsgivarens initiativ om det inte fungerar. Det är viktigt att inte lämna över till arbetsgivaren dvs. att hon/han inte står ensam om det uppstår svårigheter eller problem.

Vi gör uppföljning ca en gång i månaden, inledningsvis gör vi tätare uppföljningar. Vi gör en skriftlig praktikanvisning som innehåller tidsperiod, kontaktuppgifter och arbetsuppgifter. Övrig överenskommelse gör vi muntligt. Vi gör oftast uppföljningar tillsammans i coachparet för att få ett bredare perspektiv. Arbetsförmedlingen har med sig anställningsperspektivet och Försäkringskassan har med sig det medicinska perspektivet.

När det finns behov av arbetstekniska hjälpmedel för att underlätta för deltagaren att kunna utföra sina arbetsuppgifter tar vi hjälp av Arbetsförmedlingens specialistresurser.

Anställning/studier

Vi har kvar uppföljningsansvaret i 6 månader när deltagaren fått en anställning. Vi anpassar uppföljningen utifrån deltagarens behov. I regel blir det ca 2 tillfällen, det kan dock bli fler. Vi informerar också att vi finns som stöd om deltagaren eller arbetsgivaren vill ha kontakt med oss.

När det gäller studier finns inte samma uppföljningsansvar, dock har vi när deltagaren haft behov av det även haft kontakt efter det att deltagaren har börjat studera.

Jämställdhet

Den 18 april 2013 arrangerades en workshop i jämställdhet i Ronneby, en liknande som tidigare arrangerats i Malmö. Deltagare var personal från ESF-projektet Navigatorporten, FINSAM, Arbetsförmedlingen, Försäkringskassan, Daglig verksamhet samt AMA. Vi använde samma upplägg som i Malmö i februari och det blev en dag fylld av diskussioner kring hur vi som arbetar med målgruppen i möten och samtal varje dag kan arbeta för att åtminstone inte bidra till en ökning av könssegregeringen på arbetsmarknaden.

Det gjordes en resursanalys i början av 2013 för hela projektet som visade på en jämn fördelning av insatser mellan kvinnor och män. Av de deltagare som skrivits in i AMA i Blekinge till och med april 2014 så var ca 54 % (77 st) kvinnor och 46 % (66 st) män. Av de som helt eller delvis lämnat aktivitetsersättningen för arbete, studier eller som står till arbetsmarknadens förfogande så var 55 % (18 st) kvinnor och 45 % (15 st) män.

Tillgänglighet

Då de flesta i vår målgrupp har psykiska diagnoser har vårt arbete med tillgänglighet främst handlat om att ha fokus på att ge våra deltagare ett gott bemötande. Den utvärdering som gjordes av Sweco under oktober/november 2013 visade tydligt att vårt arbete med bemötande och deltaktighet för deltagarna har gett resultat. Rapporten beskriver projektets arbete som gott när det gäller mötena med deltagarna.

Samtliga deltagare blir i samband med inskrivning på Arbetsförmedlingen kodade enligt Arbetsförmedlingens system för kodning av funktionsnedsatta. I och med det får deltagarna ta del av de insatser som är reserverade för målgruppen så som RESA, SIUS, personligt biträde, arbetstekniska hjälpmedel och lönesubventioner. Syftet med insatserna är att deltagarna utifrån sina funktionsnedsättningar ska få stöd att finna, få och behålla ett arbete.

Vid behov anpassar vi mötesplatsen utifrån deltagaren. Om det inte fungerar att träffas på Arbetsförmedlingen, utifrån deltagarens dagsform, träffas vi i andra offentliga lokaler som fungerar bättre för deltagaren. Vi anpassar vår kommunikation mycket utifrån deltagarens behov bl.a. genom att vi skickar sms, mailar och ringer för att ge stöd och påminna om tider.

Resultat

Sifferresultat

Vi har till och med april 2014 skrivit in 143 deltagare i AMA i Blekinge. 86 deltagare har skrivits ut från AMA.

38 % (33 st) av de som skrivits ut från AMA har lämnat aktivitetsersättningen för studier, arbete eller så står de till arbetsmarknadens förfogande.

Av de som lämnat aktivitetsersättningen så har 70 % (23 st) lämnat aktivitetsersättningen helt och 30 % (10 st) lämnat aktivitetsersättningen delvis.

64 % (21 st) har lämnat aktivitetsersättningen för arbete.

21 % (7 st) har lämnat för studier.

15 % (5 st) står till arbetsmarknadens förfogande.

Snittinskrivningstiden i AMA för de som helt eller delvis lämnat aktivitetsersättningen är 328 dagar.

Framgångsfaktorer

Under våra snart tre år med AMA har vi kunnat identifiera ett antal framgångsfaktorer för i vad mån det ska bli lyckosamt för deltagaren att nå sitt mål, nämligen:

Förhållningssätt. Under AMA-projektet har vi under hand utvecklat följande förhållningssätt:

Deltagarorienterat förhållningssätt

Förtroendeingivande förhållningssätt som bygger på ömsesidighet

Inkluderande förhållningssätt

Se vidare definitioner i bilaga 2.

Coachparet. Under AMAs projekttid har samarbetet mellan Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen, coachparet, varit det centrala. Samarbetet har i stort utgått från att lära sig om varandras uppdrag och hur vi på bästa sätt kan samarbeta för att stödja deltagaren framåt i sin process. Här har coachparet varit viktiga verktyg i deltagarens process mot sitt mål. I Blekinge har vi valt att coacherna från Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen i huvudsak ska utgå från sina respektive myndighetsuppdrag. Coacherna beskriver det själva som att de kompletterar varandra i arbetet och mötet med deltagaren och att det därmed blir mer dynamik i samtalet mellan deltagaren och coacherna.

Mer tid till förfogande. I AMA-projektet har vi också erfarit att den tid vi har haft till förfogande per deltagare inte motsvarar den tid som normalt finns inom respektive organisation. I projektet har vi kunnat anpassa tidsåtgången för varje deltagare utifrån hans/hennes behov vilket vi ser som en förutsättning och framgångsfaktor för i vad mån vi, tillsammans med deltagaren, ska kunna föra hans/hennes process framåt. Inledningsvis i processen avsätter vi mer tid till deltagaren då mycket handlar om kartläggning och mobilisering av de stödfunktioner från nätverket som är viktiga. Coacherna på Försäkringskassan upplever en vinst i och med att de inte behöver hantera myndighetsutövningen fullt ut, dvs. utreda rätt till ersättning. Även om coacherna arbetar utifrån gällande lagstiftning upplevs det som en framgångsfaktor att tillsammans med deltagaren endast behöva fokusera möjligheter och styrkor.

Kontinuitet. I den framtidsplan som deltagaren formulerar tillsammans med coachparet fastställs vad som ska göras i nästa steg och vem som är ansvarig. Här ser vi att kontinuiteten är viktig för att processen inte ska stanna upp. Är deltagaren motiverad till att t.ex. träffa studie- och yrkesvägledare, göra studiebesök eller påbörja arbetsprövning är det angeläget att det inte blir onödiga glapp emellan de olika aktiviteterna så att deltagarens motivation och vilja riskeras. Det är inte ovanligt att deltagaren är ute på arbetsprövning och att arbetsgivaren efter en tid meddelar att det i förlängningen inte kommer att kunna leda till anställning. Här ser vi det som angeläget att sökandet efter ny arbetsplats startar parallellt med att deltagaren är kvar på sin arbetsprövning så att de rutiner och förmågor som hon/han byggt upp vidmakthålls.

Insatser/kompletterande aktörer inom Arbetsförmedlingen. Under projektet har vi haft förmånen att kunna använda oss av RESA som vi har upplevt som en mycket bra och kompletterande insats för målgruppen. Idag har vi endast begränsad tillgång till dessa platser och har inte möjlighet att använda insatsen till alla deltagare som vi anser har behov av det. Utöver RESA har vi också kunnat använda oss av SIUS. Vi tycker att SIUS är ett bra verktyg om det går att anpassa SIUS-insatsen utifrån AMAs målgrupp t.ex. genom att krav på viss arbetstid eller att yrkesinriktningen inte behöver vara klargjord.

Utvecklingsområden

Samarbetet med kommunerna. Vi ser ett behov av utökat samarbete med kommunernas Boendestöd och sysselsättning utifrån LSS. Vad gäller Boendestöd har vi ibland erfarit att stödet inte är utformat utifrån att den boende ska arbeta. Det kan t.ex. handla om att boendestödet inte börjar arbetsdagen innan vår deltagare ska klara av sina morgonrutiner innan avfärd till prövningsplatsen. Vi ser också ett behov av ett utökat samarbete med LSS-verksamheterna. Vår erfarenhet är att AMA-deltagaren initialt skulle ha god nytta av att börja sin process via kommunens sysselsättning för att sedan gå vidare till arbetsprövning hos en arbetsgivare. Vi upplever att kommunen mer ser sysselsättningen som en bortre insats.

Samhall. Deltagarna i AMA har idag möjlighet att arbetspröva 4 - 12 veckor på Samhall i syfte att klargöra arbetsförutsättningar och omfattning. Dock saknas det möjlighet till förstärkt arbetsträning, dvs. att ha en längre prövningsperiod. Vi upplever att AMAs målgrupp inte heller är prioriterade för anställningar på Samhall så som t.ex. ungdomar från sysselsättningsfasen.

Aktivitetsersättning. Ett bekymmer som vi stött på under tiden i AMA är att deltagarnas motivation sjunker när de inväntar beslut om Aktivitetsersättning. Det är svårt att driva processen framåt eftersom deltagarens fokus ligger på om han/hon ska få ersättning eller inte. En annan erfarenhet vi har gjort i projektet är att om deltagaren vill ha sin aktivitetsersättning vilande för studier är detta bara möjligt på heltid, vilket utgör hinder för deltidsstudier.

Aktiva ställningstaganden. Vi har försökt att göra aktiva ställningstaganden, d.v.s. om det finns en planering och om det sker en utveckling för deltagaren, när deltagaren har varit inskriven i 6 månader i AMA. Dock har vi inte fått någon bra struktur på hur och när vi ska göra ställningstagandena. Vi önskar att under implementeringsprojektet få jobba vidare och hitta bra former för detta.

Utökat uppföljningsbehov. I AMA ser vi att det saknas en formaliserad och stödjande uppföljning av de deltagare som går till studier. Även om vi i AMA-projektet, vid behov, har följt upp erfar vi att det behövs ett fortsatt uppföljningsförfarande. Likaså ser vi att den deltagare som lyckats komma i arbete men av en eller annan anledning senare blir arbetslös inte har möjlighet att stå till arbetsmarknadens förfogande utan betydande stödinsatser. Här ser vi ett tydligt behov av dialog kring hur denna dessa personer ska få fortsatt stöd utifrån sina behov.

Förebyggande. Under AMA-projektet har coacherna funderat över vad som är möjligt att göra i ett förebyggande syfte/hur man kan arbeta proaktivt. Till stor del handlar allt om i vad mån det är möjligt att skapa goda prövningsplatser dvs. hitta arbetsgivare som är intresserade och villiga att ta emot unga med funktionsnedsättning för arbetsprövning och ev. anställning. Här ser vi möjligheter genom att Arbetsförmedlingen och Försäkringskassan gemensamt deltar vid t.ex. olika mässor och näringslivdagar där vi gemensamt har möjlighet att ”sälja in målgruppen”.

Avslutande diskussion

Utgångspunkten i projektet har varit att deltagarna har olika behov av stöd i sin resa mot arbete/studier och därför har varje deltagare fått en egen framtidsplan. En framtidsplan med insatser utifrån deltagarens unika behov. Deltagarnas väg mot arbete/studier har sett olika ut. Vissa deltagare har direkt vid inskrivningen i projektet varit tydliga med sitt mål och hur de ska nå målet medan andra inte är på det klara med hur målet ser ut och hur resan dit ska vara. Ibland har deltagarnas resa gått fort och rakt och ibland har den gått långsamt och kringelikroka.

Under AMA-projektet har vi kommit fram till att framgångsfaktorerna, i vad mån det ska bli ett lyckat resultat för deltagare, i stort handlar om hur väl aktuella aktörer samverkar/samarbetar. Till att börja med har mycket handlat om hur väl Arbetsförmedlingen och Försäkringskassan har samarbetat – har vi samma uppfattning om- och om hur vi bäst stöder deltagaren till mål? En grundförutsättning för att kunna ge deltagarna bästa möjliga stöd är att myndigheterna har kunskap om varandras insatser och möjligheter samt respekt för varandras uppdrag.

Efter snart tre år med AMA kan vi konstatera att arbetet med unga, som har funktionsnedsättning, i stort har flyttat fram positionerna avsevärt. Målgruppen har fått allt större uppmärksamhet politiskt vilket också har fått visst genomslag i våra organisationer. Inom såväl Hälso- och sjukvården som hos övriga aktörer så som kommunerna, Arbetsförmedlingen, Försäkringskassan och Samordningsförbunden/FINSAM ser vi ett allt större fokus på målgruppen. Vi tror att det arbetssätt som utvecklats under AMA-projektet kan tillföra viktiga kunskaper inför fortsatt arbete, framförallt vad gäller kunskapen om målgruppen, variansen och komplexiteten av dess behov.